Tekstityksen versionumero: 1.1 Päiväys: 29.08.2008
Suomennos: Otukka, Indigo, DalSargamon, -
Rollo, Chip, pekoni ja bacchus
Oikoluku: quasar
Nopeasti. Emme voi pidätellä heitä enää kauaa.
Kiirehtikää.
Tulkaa.
Nouse ylös! Pian!
Nopeammin.
Avatkaa ovet.
Lukekaa tuomio.
Tuomioistuimen päätös on, -
että kahden päivän päästä, Jean-Baptiste Grenouille -
sidotaan puiseen ristiin, kasvot kohti taivasta.
Vielä eläessään hän saa 12 iskua rautatangolla.
Iskut murtavat nivelet hänen käsissään, olkapäissään, -
lonkassaan ja jaloissaan.
Sitten hänet hirtetään kuoliaaksi.
Teloittajaa on kielletty käyttämästä tavanomaisia armonosoituksia!
1800-luvun Ranskassa eli mies, joka oli yksi aikansa -
lahjakkaimmista ja pahamaineisimmista henkilöistä.
Hänen nimensä oli Jean-Baptiste Grenouille.
Se, että hänen nimensä on unohdettu johtuu siitä seikasta, että -
hänen kunnianhimonsa rajoittui alalle, joka ei jätä jälkiä historiaan.
Tuoksujen häilyvään valtakuntaan.
Kyseisenä aikana kaupungit lemusivat -
tavalla, joka on nykyihmisille käsittämätön.
Haju oli luonnollisesti kovin Pariisissa, joka oli Euroopan suurin kaupunki.
Haju oli kaikkein vastenmielisin kaupungin kalatorilla.
Siinä, minä haen toisen laatikon.
Täällä, valtakunnan mädäntyneimmässä paikassa, -
Jean-Baptiste Grenouille syntyi heinäkuun 17. päivänä vuonna 1738.
Tämä oli hänen äitinsä viides synnytys. Hän synnytti kaikki kalapöytänsä alla.
Kaikki olivat syntyneet kuolleina tai puolikuolleina.
Oletteko kunnossa?
Illalla, koko sotku oli lakaistu jokeen yhdessä kalan sisälmysten kanssa.
Nyt olisi käynyt samoin, -
mutta Jean-Baptiste valitsi toisin.
Mikä tuo ääni on? Se on vauva.
Mitä täällä tapahtuu?
- Se on vastasyntynyt. - Missä sen äiti on?
Hän oli juuri äsken tässä.
Hän yritti tappaa oman lapsensa.
Tuolla hän on!
- Pysähdy! - Murhaaja!
Siten ensimmäinen Grenouillen päästämä ääni lähetti hänen äitinsä hirteen.
Jean-Baptiste määrättiin madame Gaillardin orpokotiin.
- Montako tänään? - Neljä. Oikeastaan kolme ja puoli.
- Enemmän kuollut kuin elossa, kuten tavallista. - Ota rahasi ja allekirjoita.
- Tee tilaa. - Minne?
Siirry!
Liikettä!
Onko se kuollut?
- Tuo ei kyllä jää sänkyyni. - Heitetään se ulos sitten.
- Entä jos se huutaa? - Tapetaan se.
Paina kovempaa!
Mitä te teette?
Madame Gaillardille Grenouille oli tulonlähde. Aivan kuten muutkin.
Lapset puolestaan vaistosivat heti, että hänessä oli jotain erilaista.
Jean-Baptiste ei osannut puhua vielä viisivuotiaanakaan, -
mutta hän oli saanut kyvyn, joka teki hänestä ainutlaatuisen.
Toiset lapset eivät vihanneet häntä, -
he vain tunsivat olonsa hermostuneeksi hänen lähellään.
Hän alkoi vähitellen ymmärtää, että hänen uskomaton -
hajuaistinsa oli lahja, joka oli suotu vain hänelle.
Kun Jean-Baptiste lopulta oppi puhumaan, hän -
huomasi pian, että arkinen kieli osoittautui riittämättömäksi -
kuvaamaan häneen kertyneitä kokemuksia.
Puu.
Lämmin puu.
Ruoho... Märkä ruoho.
Kiviä... Lämpimiä kiviä.
Vettä... Kylmää vettä.
Sammakko.
Märkiä kiviä.
Suuria, märkiä sammakkokiviä.
Jotain... Jotain...
Hänen ollessa kolmetoistavuotias madame Gaillardilla ei -
ollut hänelle enää tilaa, joten hänet myytiin.
Tule nyt.
10 frangia.
Ensi nuuhkaisulla miehestä lähtevä tuoksu -
Seitsemän, eikä soutakaan enempää.
kertoi Grenouillelle, että hänen elämänsä nahkurinverstaalla olisi -
vain sen arvoinen, miten paljon hän tekisi töitä.
Valitettavasti madame Gaillard -
ei saanut nauttia kauaa kaupasta.
Nahkurinverstaalla odotettavissa oleva elinikä oli viisi vuotta, -
mutta Jean-Baptiste todisti olevansa sitkeä kuin bakteeri.
Hän sopeutui kohtaloonsa ja hänestä tuli säyseyden ja ahkeruuden perikuva.
Hän raatoi 15-16 tuntia päivässä. Kesät ja talvet.
Asteittain hän tuli tietoiseksi verstaan ulkopuolisesta maailmasta, -
missä tutkimattomien tuoksujen onnela odotti häntä.
Grenouille.
Tule mukaan. Menemme kaupungille viemään toimitusta.
Jean-Baptiste Grenouille oli voittanut.
Hän eli ja lopultakin hän oli elementissään.
Hän ei ollut valikoiva.
Hän ei erotellut hyviksi luonnehdittuja tuoksuja huonoista.
Ei ainakaan vielä.
Hän oli hyvin ahnas.
Hänen tavoitteenaan oli hallita koko tuoksujen kirjo.
Hänen ainoa ehtonsa oli, että tuoksut olisivat uusia.
Tuhannet tuoksut muodostivat näkymättömän seoksen, -
jonka hän analysoi pienintäkin yksityiskohtaa myöten.
Tule!
Tänne sieltä!
Tarvitsemme kaksi tusinaa nahkaa ensiviikoksi. Onnistuuko se?
- Onnistuu. - Noudamme ne.
- Mikä sen nimi on? - Rakkaus ja henki. Se on uusin luomukseni.
- Voinko kokeilla sitä? - Jos sallitte, neiti.
Taivaallista.
Herra Pélissier, olette todellakin taiteilija.
Mitä haluat?
Haluatko ostaa?
Kaksi yhdellä soulla.
Kun seuraavan kerran lähdet omille teillesi, tapan sinut!
Sinä yönä hän ei pystynyt nukkumaan.
Tytön huumaava tuoksu sai hänet ymmärtämään -
miksi hän oli saapunut elämäänsä niin itsepäisesti ja raa'asti.
Hänen onnettomalla olemassaolollaan oli korkeampi tarkoitus.
Hän oppisi säilömään tuoksuja, -
ettei hän enää koskaan menettäisi niin ylevää kauneutta.
Noihin aikoihin Pariisissa oli tusinan verran hajuvesivalmistajia.
Yksi heistä, aikoinaan ylistetty italialainen Giuseppe Baldini, -
oli perustanut liikkeensä keskelle De Pont au Change -nimistä siltaa -
kaupunkiin saapuessaan yli kolmekymmentä vuotta aiemmin.
Nuoruuden päivinään -
Baldini oli luonut useita hienoja hajuvesiä, jotka olivat hänen menestyksensä perusta.
Mutta nyt Baldini oli menettänyt teränsä ja poissa suosiosta.
Hän vietti päivänsä odottaen asiakkaita, joita ei enää saapunut.
- Chenier, siinähän sinä olet. - Herra Baldini.
Laita peruukkisi päähän. Peruukki päähän.
- Oletteko lähdössä ulos? - Aion vetäytyä työhuoneeseeni -
muutamaksi tunniksi. En tahdo, että minua missään tapauksessa häiritään.
- Luotteko uuden hajuveden? - Kyllä. Kreivi Verhamontille.
Hän pyysi jotain sellaista kuin -
Rakkaus ja henki. Se huijari Rue Saint-Andrés des Artesissa.
- Pélissier. - Pélissier, hän juuri.
Rakkaus ja henki.
- Tiedätkö sen? - Toki. Sitä voi haistaa kaikkialla.
Joka kadunkulmassa.
Itse asiassa ostin teille näytteen siitä.
Jos vaikka haluaisitte tutkia sitä.
Miksi ihmeessä haluaisin tutkia sitä?
Olette oikeassa. Ei siinä ole mitään ihmeellistä.
Se on itse asiassa varsin arkinen hajuste.
Luullakseni pääosa sisältää limettiöljyä.
Todellako? Entä sydänosa?
Appelsiininkukkaa, luullakseni.
Ja setriä perusosassa, mutta en ole varma.
Eipä minua kiinnostaisikaan, mitä se Pélissierin pelle hajusteisiinsa laittaa.
- Luonnollisestikaan ei. - Ajattelin kehittää kreivi Verhamontille -
jotain mikä saa aikaan todellisen sensaation.
Sen se varmastikin tekee, herra Baldini.
Huolehdi puodista, Chénier. Älä anna kenenkään häiritä minua.
Innoitus vaatii rauhaa ja hiljaisuutta.
Niinpä...
- Tarvitsetko vielä muuta? - Innoitusta, ehkäpä.
Giuseppe, kulta.
Olet vieläkin suurenmoinen parfyyminluoja.
Upeaa.
Hän teki sen taas.
Limettiöljyä. Kyllä vain.
Appelsiininkukkaa. Varmistetaanpa vielä.
Ehkäpä hiven neilikkaa.
Ei.
Voisi olla kanelia.
Se on poissa.
Kanelia. Se ei ole kanelia.
Neilikkaa. Ei.
Myskiä. Ei.
- Kuka siellä? - Tulen Grimalin nahkaverstaalta.
Toin tilaamanne vuohennahat.
Seuraa minua.
Tätä tietä.
Tuohon. Levitä ne tuohon.
Kerro herrallesi, että nahat kelpaavat. Tulen parin päivän kuluttua maksamaan ne.
Kyllä, herra.
Ettekö haluakin saada tämän nahan tuoksumaan hyvältä?
- Juuri niin aion. - Pèlissierin Rakkaus ja henki -hajuvedellä?
Miksi kuvittelet minun käyttävän jonkun toisen hajuvettä?
Sitä on kaikkialla yllänne. Otsallanne, nenällänne ja käsissänne.
Se on huonoa, herra. Siinä on liikaa rosmariinia.
Ja myös liikaa näitä kahta.
Bergamottiöljyä ja patchoulia.
Patchouli.
Mitä muuta?
Näitä ja näitä.
Appelsiininkukkaa.
Limettiä.
- Myskiä. - Rosmariinia.
- Neilikkaa. - Ja tätä.
- Storax. - Sitäkin siinä on.
Sinulla vaikuttaa olevan tarkka nenä, mutta...
Nenäni tunnistaa kaikki maailman hajut. Se on Pariisin paras nenä.
Minun tarvitsee kuitenkin oppia nimet hajuille.
Riittää! Älä keskeytä minua puhuessani. Olet sekä epäkunnioittava että julkea!
Minäkään en tunnista kaikkia tuoksuja.
Luonnollisesti olen tuntenut jo jonkin aikaa Rakkaus ja henki -parfyymin ainesosat.
Sen selvittämiseksi ei kuitenkaan tarvita muuta kuin lahjakas nenä.
Tarkan kaavan selvittämiseen tarvitaan todellisen parfymöörin ammattitaitoa.
Mitkä ovat käytettyjen ainesosien tarkat mittasuhteet.
Osaatko kertoa Rakkaus ja henki -parfyymin tarkan kaavan?
Pariisin paras nenä.
Kerro nyt! Ethän sinä osaa, ja minäpä kerron sinulle syyn.
Lahjakkuus ei merkitse mitään -
nöyryydellä ja kovalla työllä hankitun kokemuksen rinnalla.
Se on kaikki kaikessa.
En tiedä sen kaavaa, mutta voin valmistaa sitä sinulle.
Kuvittelet, että sallisin sinun läträtä laboratoriossani -
omaisuuden arvoisten eteeristen öljyjen kanssa?
- Kyllä. - Kuuntele tarkkaan!
Mikä sinun nimesi edes on?
Jean-Baptiste Grenouille.
Hyvä on, Jean-Baptiste Grenouille.
Saat tilaisuuden todistaa väitteesi oikeaksi tässä ja nyt.
Se on niin ikään sinulle tilaisuus oppia epäonnistumisesi kautta nöyryyttä.
- Kuinka paljon valmistan sitä? - Kuinka paljon mitä?
Rakkaus ja henki -parfyymia.
- Täytänkö tämän pullon? - Et todellakaan!
- Voit täyttää tämän. - Kyllä, mestari.
Mestari Baldini, teidän täytyy antaa minun tehdä se omalla tavallani.
Kuten haluat.
Älä pudota sitä! Se on puhdasta alkoholia. Haluatko räjäyttää koko rakennuksen?
Sinun tulee ensin mitata oikea annos.
Lopeta välittömästi!
Et osaa mitään! Eteeriset öljyt tulee aina sekoittaa ensin keskenään.
Alkoholi lisätään vasta sen jälkeen, eikä parfyymia ikinä hölskytellä!
En ilmeisestikään ollut järjissäni kuunnellessani höpötyksiäsi.
Valmista on.
Taivas sentään.
Tämä on Rakkaus ja henki.
Se ei kuitenkaan ole hyvä parfyymi.
Jos sallitte, teen siitä paremman.
Nyt se on erinomainen parfyymi.
- Ettekö halua haistaa sitä? - En ole sillä tuulella.
Minulla on muuta mietittävää. Menehän nyt.
- Mestari... - Poistu nyt.
Voinko tulla teille töihin, mestari?
- Minun pitää miettiä asiaa. - Mestari!
Minun on opittava, kuinka säilyttää haju.
- Mitä? - Voitteko te opettaa minua?
Minun on mietittävä asiaa. Menehän nyt.
Minä rakastan sinua.
Maksan hänestä 50 frangia.
Grimalin päätös vaikutti perinpohjaisesti kaupan kaikkien kolmen osapuolen elämiin.
Eikä vähiten itseensä herra Grimalin.
Mitä tuli Giuseppe Baldiniin, Grenouillen hankinta käänsi hämmästyttävästi -
hänen kuihtuneen liiketoimintansa entistä loistoaankin kukoistavammaksi.
Kun vastaavasti Jean-Baptistelle -
parfymöörien salat alkoivat viimein avautua.
Kuuntele tarkoin sanomani.
Kuten musiikkisointu, parfyymin tuoksu koostuu neljästä esanssista tai tuoksuaineesta, -
jotka ovat tarkoin valittu niiden harmonisen yhteensopivuuden mukaan.
Kukin parfyymi sisältää kolme osaa: pääosan, sydänosan ja perusosan.
Nämä tuoksut sisältävät yhteensä kaksitoista tuoksuainetta.
Pääosaan sisältyy parfyymin minuutteja kestävä ensivaikutelma.
Tämän alta esille nousee parfyymin teeman sisältävä sydänosa, -
joka kestää useita tunteja. Viimeisenä esiintyy perusosa.
Parfyymin jälki, joka tuoksuu vielä päivienkin päästä.
Muinaiset egyptiläiset uskoivat omaperäisen parfyymin valmistamisen olleen mahdollista vain -
lisäämällä joukkoon ylimääräinen tuoksuaine. Ratkaiseva esanssi, -
joka herättäisi muut tuoksut ja kohoaisi niiden ylitse.
Legenda kertoo haudastaan löydetystä faaraosta.
Hautaa avatessa ilmaan vapautui tuhansien vuosien takainen parfyymin tuoksu.
Parfyymi, joka oli niin kaunis ja voimallinen, -
että hetken ajan -
jokainen sielu maan päällä luuli olevansa paratiisissa.
Parfyymin esansseista kaksitoista saatiin määritettyä.
Sen sijaan ratkaisevaa kolmattatoista esanssia -
ei saatu koskaan selvitettyä.
Miksei?
Mitä tarkoitat?
- Se on legenda, tyhjäpää. - Mikä legenda on?
Unohda.
Jean-Baptiste.
- Mikä hätänä? - Mestari...
Minun on opittava säilyttämään haju.
- Mitä tarkoitat? - Minun on opittava, -
kuinka pystyn säilyttämään hajun ja uusimaan sen ainiaan.
- Puhut tuoksun säilömisestä? - Sinun on opetettava minulle.
Rauhoitu, poika. Ensin on tehtävä töitä.
Ihmisten sielu on heidän tuoksunsa. Sanoitte sen, herra.
- Sanoinko? - Teen teille niin paljon parfyymejä kuin haluatte, mutta teidän on opetettava, -
kuinka vangita kaikkien asioiden tuoksut.
Voitteko tehdä sen?
- Tietenkin. - Opettakaa minulle kaikki.
Sitten teen teille maailman parhaan parfyymin.
Ajattele, Jean-Babtiste.
10 000 ruususta tulee vain yksi unssi lopullista tuotetta.
Siinä on loput.
Kierrätä ilmaa, etteivät alimmaiset lehdet mene liian tiukkaan.
Laitan tislausvälineet valmiiksi. Pidä huoli, ettet pilaa niitä.
Niiden on mentävä kuolemaansa tuoksu mukanaan.
Loistavaa. Auta minua nostamaan lämmittimen kansi paikoilleen.
Lämpötila on kaikkein tärkein asia, kun elohopea nousee tänne, -
on lämpötila oikea, ja öljy nousee.
Huomioi, että tämä mahtava laite on minun keksimäni.
Näet kuinka kylmä vesi pumpataan tämän läpi -
antaen esanssin tiivistyä tänne, -
kunnes se lopulta -
tulee tänne.
Tarvitsemme vain Grassen puhdasta ilmaa.
Grasse, mikä kaupunki.
Tuoksujen Rooma. Parfyymien luvattu maa.
Kukaan ei voi kutsua itseään parfymööriksi, -
ennen kuin on osoittanut osaamisensa siellä.
Älä pelkää, tätä tapahtuu koko ajan.
Grasselle.
Herra.
Ruusun sielu.
Jean-Baptiste.
Mikä hätänä?
- Mitä olet tehnyt? - Valehtelitte.
- Anteeksi? - Valehtelitte minulle.
Kuinka uskallat puhua minulle tuolla tavoin?
Sanoitte, että voin vangita minkä tahansa tuoksun.
Niin voitkin.
Mitä haistatte?
En mitään.
- Mitä odotit haistavasi? - Lasin.
- Lasi ei haise. - Tietenkin haisee. Miltä tämä haisee?
- En haista mitään. - Se haisee kuparille.
Yrititkö tislata kuparinhajun?
Raudan, lasin, kuparin?
Mitä muuta kokeilit?
Ei.
Oletko tullut hulluksi?
- Käskitte minua kokeilemaan. - Kokeilemaan kyllä!
Mutta en kissalla!
Millainen ihminen oikein olet? Etkö tiedä mitään?
Ei kissasta voi tislata tuoksua sen enempää kuin meistäkään.
- Eikö voi? - Ei tietenkään.
- Hän on kuolemaisillaan. - Ettekö voi tehdä mitään?
- Valitettavasti en. - Hän ei saa kuolla.
- Maksu on 50 frangia. - Niin paljon! Olette kiskuri.
Et voi tehdä tätä minulle, älä kuole.
Ei nyt, ei vielä.
Onko...
Onko muita tapoja erottaa tuoksua kuin tislaaminen?
Jean-Baptiste...
Onko?
Uskon niin.
Mikä se on?
Se tunnetaan salaperäisenä tekniikkana nimeltään kylmäuutos.
Opetatko minua?
Edes minä en tunne sen salaisuuksia.
Voinko oppia sen Grassessa?
- Tuota... - Voinko?
Missä muualla kuin Grassessa?
Viikossa Grenouille oli jälleen terve. Mutta voidakseen matkustaa Grasseen -
ja löytääkseen töitä, hänen piti saada oikeat matkustusasiakirjat.
Baldini lupasi hankkia ne sillä ehdolla, -
että Grenouille jättää hänelle vähintään sadan uuden parfyymin kaavaa.
Grenouillelle se sopi. Hän olisi voinut antaa vaikka 1 000.
Grenouillen lähtöpäivän aamuna, Baldini oli tyytyväinen.
Vihdoin hänen vuosien uurastuksensa oli palkittu.
Hän ei muistanut onnellisempaa päivää.
Erittäin tyytyväisenä hän nukahti, eikä koskaan enää herännyt.
Mitä kauemmas kaupungista Grenouille pääsi, sitä onnellisempi hän oli.
Ilma tuli selvemmäksi ja puhtaammaksi.
Lopultakin hän pystyi hengittämään vapaasti.
Grasseen johtaa kaksi tietä.
Yksi menee kylien kautta, -
kun toinen menee suoraan vuorten ja kukkuloiden yli Provenceen.
Valinta oli yksinkertainen.
Hänen nenänsä vei hänet korkeammalle ja kauemmas sivistyksen parista, -
lähemmäs kaikkein suurinta yksinäisyyttä.
Kesti aikansa kunnes Grenouille tajusi löytäneensä paikan, -
missä tuoksuja ei juurikaan ollut.
Hänen ympärillään oli nyt vain kuolleiden kivien rauhallinen tuoksu.
Paikassa oli jotain pyhää.
Minkään ulkoisen enää häiritsemättä -
hän pystyi viimeinkin syventymään omaan olemassaoloonsa.
Ja huomaamaan sen loisteliaisuuden.
Ajan kuluessa hän melkein unohti suunnitelmansa ja pakkomielteensä.
Ja olisi voinut unohtaa kokonaan.
Hänen vaatteissaan oli tuhansia tuoksuja. Tuoksuja hiekasta, kivestä ja sammaleesta.
Jopa viikkoa aiemmin syömästään makkarasta.
Vain yksi tuoksu puuttui.
Hänen omansa.
Ensimmäistä kertaa elämässään Grenouille tajusi, ettei hänellä ole omaa tuoksua.
Hän tajusi olleensa mitätön muiden silmissä.
Nyt hän tunsi pelkoa vaipumisestaan unohduksiin.
Kuin häntä ei olisi olemassa.
Seuraavan aamun sarastaessa Grenouillella oli uusi suunnitelma.
Hänen pitäisi jatkaa matkaansa Grasseen.
Siellä hän näyttäisi maailmalle, ettei ole pelkästään olemassa, -
vaan on myös joku poikkeuksellinen.
Päätöksen myötä Jumalakin näytti viimein hymyilevän hänelle.
Laura?
Olen tulossa, isä.
En ole nähnyt sinua täällä aiemmin.
Tämä on ensimmäinen vuoteni.
Poimiminen yhdessä on aina hauskempaa.
Sinun sanotaan poimivan kaiken löytämäsi.
Idiootti! Monestiko minun täytyy kieltää sullomasta kukkia kuin täyttäisit kanaa?
Ota Grenouillesta mallia.
Katso, kuinka taitavasti hän käsittelee niitä.
Kukkien hidas, unenkaltainen kuolema on kylmänä uuttamisen hienous.
Kohtele heitä kuin hienoja naisia. Oletko samaa mieltä, Druot?
Jos niin sanotte, rouva.
Sinä, tarkasta narsissinkukat.
Tarvitsen lisää aikaa.
Tee kuten sanoin.
Lopeta. Minua ei huvita.
- Oletko varma? - Olen.
Sanoin -
ei!
Omapahan on häpeäsi.
Lucien?
- Nosta tikkaat! - Nosta itse!
Lucien?
Ruusuja rouva Arnulfille. Onko hän täällä?
Hänellä on kiireitä.
On tuhlausta keittää niitä tai mitä ikinä niille teettekään.
Mitä teette niille?
- Lämmitämme eläinrasvassa. - Miksi?
Rasva imee niiden tuoksun.
Mitä sen jälkeen?
Sitten jäähdytän sen saippuamaiseksi -
ja suodatan sen ennen...
- Ennen mitä? - Ennen kuin sekoitan sen alkoholiin parfyymiksi. Älä koske mihinkään!
- Mitä tuolla on? - Vain kukkia.
- Voinko katsoa? - Ette nyt.
- Minulla on töitä. Teidän pitää lähteä. - Antakaa, kun vilkaisen.
Älkää koskeko!
- Hyvää huomenta, rouva. - Hyvää huomenta.
Miksi olet peittänyt säiliön?
Se on koe, rouva.
Peitän kukinnot auringonvalolta säilyttääkseni tuoksut paremmin.
Jos niin sanot.
Tule mukaani. Annan isännällesi maksun.
Vai säilyttääksesi tuoksut paremmin?
En haista juuri mitään.
Silloin kokeiluni ei onnistunut.
Katso, että tuhlaat omaasi, etkä meidän aikaamme.
Paljonko seurasi maksaa?
Riippuu siitä, mitä haluat.
Mitä tuo on?
Olen luomassa parfyymia.
Kävisitkö makuulle.
Se tuntuu kamalalta.
Se on vain eläinrasvaa, joka imee tuoksusi.
Luodaksesi parfyymin, vai?
Myönnä pois, saat tästä tyydytystä.
- Vai kuinka? - Nautin työstäni.
Pidä kätesi paikoillaan.
Älä kuvittelekaan sitovasi minua.
Ojentaisitko kätesi.
- Olen tavannut outoja miehiä... - Rentoudu.
Pyhä äiti, mikä tuo on?
- Se on vain rasvan poisraaputtamiseen. - Oletko hullu?
Käskin rentoutua. Pilaat kaiken.
Jos haiset pelokkaalta, parfyymi menee pilalle.
Nyt riitti.
Painu ulos. Ota rahasi.
Levitit minuun tämän tökötin. Pidätkö minua jonain jouluhanhena?
Ulos täältä!
Nopeasti, puhalla kynttilät, ennen kuin ruusut sulavat.
- Ruusut eivät sula, isä. - Nämä ruusut sulavat.
Haluaisin kohottaa maljan arvoisalle vieraallemme, -
hänen korkeudelleen Montisquiuen markiisille.
- Kukoistakoon kauppamme jatkossakin. - Kippis.
Kiitän teitä kaikkia. On kunnia -
onnitella ensimmäisenä kaunista tytärtänne -
ja antaa hänelle pienen osoituksen kiintymyksestäni häntä kohtaan.
Se on kaunis.
Olen pakahtua suosiostanne.
Suosiosta? Olin toivonut, että luopuisimme oudoista sanankäänteistä.
- Leikitään kuurupiiloa. - Kyllä, ja kaikkien on leikittävä.
Miehet etsivät naisia.
Laske minut alas, ole kiltti.
Nyt et pääse pakoon.
Leikit on leikitty!
Laura, on aika palata sisälle.
Laura?
Albine, Francoise?
- Laura, oletko nähnyt kaksosia? - En sen jälkeen, kun aloitimme leikin.
- Albine, Francoise? - Jacques, etsi tuolta.
- Te kaksi, tulkaa kanssani. - Teidän korkeutenne, tätä tietä.
Käskin sitä kymmenen kertaa tehdä nämä valmiiksi.
Älä ole niin ankara pojalle.
Tapan sen hyödyttämän pienen viemärirotan!
Grenouille!
Mitä oikein puuhat? Miksi kylmäuutostasot eivät...
- Niin mestari. - Voisitko valmistella kylmäuutostasot?
Tottahan toki, mestari.
Ulkonaliikkumiskielto? Oletko hullu?
Jasmiinia voi poimia ainoastaan ennen aamunkoittoa!
Tämä voi aiheuttaa elinkeinomme loppumisen.
Teidän ja teidän, kaikkien.
Oleta, että se voi olla teidän tyttärenne ensi kerralla.
Ulkonaliikkumiskielto on tarpeellinen, mutta meidän on myös napattava se mies.
Se onnistuu vain, jos ymmärrämme hänen ajattelutapansa ja motiivinsa.
Eikö se liene ilmiselvää? Käytä mielikuvitustasi!
Entä jos kertoisin, että kaikki prostituoituja lukuun ottamatta olivat koskemattomia?
- Mistä tiedät sen? - Oikeuslääkäri tutki jokaisen tytön.
Jokainen osoittautui neitsyeksi.
Jos uutta tapausta ei tulekaan, ja julistamme ulkonaliikkumiskiellon, -
saatamme kaikki joutua mierontielle täysin turhaan.
Kuinka monta hänen täytyy tappaa, ennen kuin toimimme? Kuusi, seitsemän, kahdeksan?
Ulkonaliikkumiskielto! Menkää takaisin koteihinne!
- Mistä on kyse? - Ulkonaliikkumiskielto, menkää takaisin sisälle.
Hyvät herrat!
Meidän on tunnustettava, että virka- valtamme on voimaton tässä asiassa.
- Ehdotan, että pyydämme apua Pariisista. - Ei siellä olla meitä viisaampia!
Pidätetään jokainen mustalainen ja kerjäläinen sekä jokainen perheetön mies!
Kuulkaa.
Meidän on ajateltava kuten hän ajattelee.
Jokaisella hänen uhreistaan on ollut erityinen kauneuden piirre.
Hän ei halua viedä heidän neitsyyttään. Minusta hän haluaa itse kauneutta.
Aivan kuin hän yrittäisi kerätä kauneutta.
Hän on intohimoinen keräilijä.
Minkä keräilijä?
Hiusten?
Mitä ikinä se onkaan, pelkään pahoin, ettei hän -
lopeta tappamista, ennen kuin hän kokoelmansa on valmis.
Olkaa hyvä, seuraava! Tehkää, mitä voitte.
Herra?
Tämä mies on demoni, aave, jota ei voida kahlita ihmisvoimin.
Vaadin, että kutsumme piispan manaamaan hänet.
Mitä se auttaisi?
Eikö teillä ole uskoa pyhän kirkon voimaan?
Ei ole kyse uskosta! Murhaaja on vapaana!
Meidän on napattava hänet Jumalan antamalla viisaudella!
Murhat eivät lopu, ennen kuin kirkko hoitaa asian.
Grassen asukkaat, julistamme tämän murhaajan -
olevan demoni joukossamme.
Hänet on tuomittu kirkonkiroukseen!
Tämä turmeltunut hirviö ei ole vain vienyt tyttäriämme, -
kaupunkimme kukoistavia nuorikkoja,
vaan mielivaltaisella toimillaan hän on häirinnyt elinkeinoamme -
ja saanut koko olemassaolomme kadotuksen partaalle!
Julistamme tämän tappavan kyyn, -
tämän inhottavan demonin, keskuudessamme kulkevan pahuuden, -
tuomituksi kirkonkiroukseen -
sekä erotetuksi pyhästä kirkostamme -
Saatanan opetuslapsena!
Sielujen kadotukseen johtaja...
Saastunut ja likainen sielu, uskonnon ulkopuolinen.
Manaaja, piru, noita -
ja kirottu harhaoppinen.
Armollinen Jumala, -
iske häntä salamoin -
ja laita paholainen keittämään keittoa hänen luistaan! Aamen!
Herrani!
Se on ihme! Hänet on saatu kiinni!
Herrani, hänet on saatu kiinni Grenoblessa.
Hän tunnusti kaiken!
Halleluja!
Kiitetty olkoon Jumala!
Kiitämme häntä rukouksiemme kuulemisesta ja niihin vastaamisesta.
Aamen.
Luin raportin. On mahdotonta, että tämä olisi sama mies.
Hän tunnusti kaiken. Mukaan lukien murhat Grassessa.
Kyllä, kidutettuna.
Katso tätä. Hän kuristi uhrinsa, -
repi irti heidän tukkansa ja häpäisi heidät.
Grassen tytöt tapettiin yhdellä iskulla takaraivoon.
Hiukset oli huolellisesti leikattu ja yhtäkään tytöistä ei häpäisty.
Antoine, olemme kaikki iloisia, että se on ohi.
Anna tämän olla.
- Isä, mikä vikana? - Me menemme kotiin, nyt!
- Miksi? Minulla on hauskaa. - Älä väitä vastaan.
Laura.
Pois tieltä!
Laura!
Isä.
Olen hyvin pahoillani.
Minä olen varmaan järjetön sinun mielestäsi.
Mutta yritä ymmärtää, sinä olet kaikkeni.
- Ei sinun tarvitse selittää. - Jos sinulle tapahtuisi jotain...
Tiedän, mutta sinun pitää lopettaa tuo jatkuva murehtiminen.
Kauniita unia, kultaseni.
Kauniita unia, isä.
Laura!
Mikä hätänä?
Avasitko sinä ikkunan?
En, kuinka niin?
Varmista, että markiisi de Montesquieu saa tämän välittömästi.
Jatka kohti vuoria pohjoiseen menevällä tiellä.
Onko herra Richis lähtenyt? Mihin suuntaan hän lähti?
Pohjoiseen.
- Oletko varma, ettei etelään? - Näin sen omin silmin.
Miksi se edes sinua kiinnostaa?
Sanoin pohjoiseen!
Grenouille?
Hyvä luoja...
- Hyvää päivää, hyvä herra. - Päivää. Asuuko täällä muita?
- Ei, herra. - Sitten otan kaikki huoneenne täksi yöksi.
Se olisi ilomme, herra.
Haluan, että meidät viedään aamunkoitteessa laivalla Lérinssaarille.
- Mutta se on hylätty lukuunot... - Minä tiedän sen.
Kyllä, herra.
Tämä on paras huoneemme.
Loistava näköala merelle
Hetkinen.
Hyvä on.
Onko teillä huonetta tämän huoneen vieressä?
- Kyllä, mutta näköalaa ei voi verrat... - Minä en piittaa näköalasta.
Isä, voisitko selittää, mistä tässä on kyse?
Et ole sanonut mitään koko päivänä. Miksi kaikki tämä salailu?
Näin viime yönä unta, että sinä olit kuollut.
Murhattu, niin kuin ne muut tytöt.
Olen varma, että murhaaja kulkee vielä vapaalla jalalla.
Kaikki uhrit olivat kauniita, mutta kukaan ei ollut sinua kauniimpi.
Sinä olet osa hänen suunnitelmiaan, mitä ikinä hän sitten aikookin.
Kirjoitin markiisille ja hyväksyin hänen kosintansa sinun nimissäsi -
sekä esitin pyynnön, että se pannaan täytäntöön mahdollisimman pian.
Siihen saakka pysyttelet luostarin suojissa.
Kaikki tämä vain siksi, että sinä näit painajaisen?
- Olen päätökseni tehnyt. - En ole edes varma, rakastanko häntä.
Tässä tilanteessa meillä ei ole vaihtoehtoja.
- Isä... - Kaikki on jo järjestetty.
Kädet ylös ja nouse seisomaan!
Miksi sinä tapoit tyttäreni?
Miksi?
Minä tarvitsin häntä.
Miksi tapoit tyttäreni?
Minä... tarvitsin häntä.
Selvä.
Mutta älä unohda.
Minä vahdin sinua.
Kun sinut on sidottu ristiin, ja ne kaksitoista iskua ovat runnelleet ruumiisi -
kun kansanjoukot ovat viimein kyllästyneet huutoihisi ja ovat vaeltaneet kotiin.
Silloin minä kävelen sinun veressäsi -
ja istun viereesi.
Katson sinua syvälle silmiin -
ja pisara kerrallaan -
vuodatan inhoni silmiesi syvyyteen -
syövyttävän hapon lailla.
Kunnes lopulta -
sinä kuolet.
- Mitä he aikovat tehdä? - Murskata kaikki hänen luunsa.
Älkää tönikö.
Nyt hän tulee!
Irrottakaa vanki.
Se riittää.
Tuokaa hänet mestauslavalle.
Mitä tuo on?
Onko se hän? Tuleeko hän nyt?
Tämä mies on viaton.
Hän on viaton!
Ei hän ole ihminen, hän on enkeli!
Grenouille!
Minua et huijaa!
Anna anteeksi.
Poikani...
Grassen asukkaat heräsivät hirvittävään krapulaan.
Monille heistä kokemus oli niin kauhistuttava, niin vastoin -
heidän moraaliaan, että useimmat yksinkertaisesti -
pyyhkivät sen muististaan.
Raatineuvosto kokoontui iltapäivällä ja päätti, että -
poliisitutkinta aloitettaisiin välittömästi uudelleen murhaajan löytämiseksi.
Seuraavana päivänä Dominique Druot pidätettiin, -
koska hiukset ja vaatteet löytyivät hänen talonsa takapihalta.
14 tunnin kidutuksen jälkeen Druot tunnusti kaiken.
Sitä myöten tapaus oli päättynyt.
Silloin Grenouille oli jo puolimatkassa takaisin Pariisiin.
Hänellä oli tarpeeksi parfyymia saadakseen koko maailman pauloihinsa.
Hän saisi kuninkaan suutelemaan jalkojaan -
tai hän voisi kirjoittaa paaville tuoksuvan kirjeen julistaen itsensä messiaaksi.
Tämän ja paljon muuta, jos hän vain niin haluaisi.
Hän hallitsi voimaa, joka oli rahaa, pelkoa tai jopa kuolemaa vahvempi.
Voittamaton voima hallita ihmisten rakkautta.
Vain yhtä asiaa tuoksu ei voinut tehdä.
Se ei tehnyt hänestä ihmistä, joka osaisi rakastaa ja olla rakastettu kuin muut.
"Helvettiin koko maailma, -
parfyymi ja hän itse", hän ajatteli.
25. kesäkuuta 1766, yhdentoista maissa illalla -
saapui Grenouille Pariisiin Port d' Orleansin kautta.
Vanhat muistot vetivät hänet takaisin -
synnyinpaikoilleen kuin unissakävelijän.
Enkeli.
Minä rakastan sinua.
Hetkessä Jean-Baptiste Grenouille katosi tästä maailmasta.
Lopetettuaan he tunsivat puhdasta ja autuasta onnea.
Ensi kertaa eläessään he uskoivat tehneensä jotain -
silkasta rakkaudesta.
Tännepäin! Katsokaa!
- Otetaan ne. - Sinä voisit pitää niitä.